Vihma valas kolmandat päeva järjest
ja vaevu jõudsid nad hakkama saada krabidega, kes majja roomasid.
Mõlemad peksid neid kaikaga ja hiljem tassis Pelayo need üle vettinud õue ja viskas merre.
HIIGELSUURTE TIIBADEGA VÄGA VANA MEES
Mõlemad peksid neid kaikaga ja hiljem tassis Pelayo need üle vettinud õue ja viskas merre.
Gabriel Garcia Marquezi samanimelise jutustuse ainetel.
Teisipäevast alates üks ja sama masendav pilt:
taevas ja maa segunenud mingiks tuhkhalliks massiks;
rand, mis märtsi öödel sätendas liivakivi teradest,
oli muutunud porist ja mädanevatest molluskitest koosnevaks tihkeks pudruks.
Pelayo jooksis oma naise, Elisenda järele, kes sel hetkel pani kompressi haigele lapsele.
Kahekesi vaatasid nad vaikivas jahmatuses...
Kahekesi vaatasid nad vaikivas jahmatuses poris lamavat olendit.
Seljas oli tal kerjuse rüü.
Mõned värvuseta juuksesalgud olid kleepunud ta kiila kolba külge.
Suus polnud pea ühtki hammast ja kogu ta välimuses polnud mingit ülevust.
Varsti teadsid juba kõik, et Pelayo hoiab vangistuses tõelist inglit.
Mitte kellelgi ei tõusnud käsi teda tappa,
kuigi kõiketeadev naabrinaine kinnitas, et kaasaegsed inglid pole midagi muud
kui taevast põgenenud ja ellu jäänud muistse jumalavastase vandenõu osalised.
PROTOKOLL
Kihelkonna vaimulik kahtlustas, et midagi on valesti,
nähes, et see olend ei saa aru Jumala keelest ega pole õpetatud austama tema teenreid.
Vaadates tähelepanelikumalt, avastas ta, et liigagi sarnane inimesele
on see kujuteldav ingel: temast õhkus väljakannatamatut hulkurluse lõhna.
Ta tiivad kubisesid parasiitidest, suured suled olid räbaldunud maistest tuultest
ja üldse miski tema kerjuslikus välimuses ei vastanud kõrgele ingellikule aujärjele.
Padre Gonzaga tuletas neile meelde ohte, mida kergeusklikkus endas peidab.
Ta meenutas neile, et saatanal on vastik harjumus abiks võtta karnevali trikid,
et lihtsameelseid segadusse ajada.
Lõpetuseks märkis Padre kaalutletult, et kui tiivad on peamised elemendid,
et määratleda erinevust kulli ja lennuki vahel,
siis vähimal määral võivad need välja teenida selle olendi tunnustamist inglina.
Vaatamata sellele lubas ta kirjutada kirja...
kirjutada kirja piiskopile, et see kirjutaks peapiiskopile, see omakorda Rooma paavstile,
nii et lõplik kohtuotsus tuleks sel moel kõige kõrgemalt tribunalilt.
Lõpuks õnnestus tal saada kõrgust ja Elisenda hingas kergendatult, tema ja enda pärast,
nähes, kuidas ta lendas küla viimaste majade kohal,
peaaegu riivates katuseid ja hullunult pekseldes hiigelsuurte vana kulli tiibadega.
Elisenda jälgis teda, seni kui lõikas sibulaid. Kuni teda enam üldse näha polnud,
nii et ta polnud enam tülinaks tema elus,
vaid lihtsalt üks kujuteldav täpp mere horisondi kohal.
Jutustas Pastella